Иван Суриков
Нощно пасене на коне

Превод от руски: Иванка Павлова, —

chitanka.info

Лятна вечер. Зад горите

слънцето изтлява.

Алена заря на запад

меко засиява.

Но и тя угасва. Тропот

нивите оглася,

че табунът на конете

лудо се понася.

Хващат буйните им гриви,

яхват ги децата.

Ех, че веселба и радост,

смях до небесата!

Пускат ги на воля после —

да пасат ги пращат,

и на купчина събрани,

разговор захващат.

А пазачите в гората

легнаха, заспаха.

Тихо е. Листец не трепва

в гъстата й стряха.

Птиците не пеят, става

все по-тъмно вече,

мълния проблясва само

някъде далече.

Кон изцвили, на врата му

прозвъни звънчето,

клонче изпращи и после

стихне пак полето.

И си спомнят най-различни

приказки децата:

ето, вещица се носи,

яхнала метлата;

таласъм крилат се спуска

над гората ниско,

пръскайки искри, прелита

змей крилат наблизко.

Бели сенки бродят в мрака,

мълком ги обграждат…

И децата боязливо

огъня подклаждат.

Съчките пращят и пламва

огън до небето

и прогонва тъмнината

надалеч в полето.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.